Dominika jsem začala milovat včetně jeho postavy. Roky sezení na místě nočního strážce a láska k jídlu se na něm podepsala, ale přesto jsme si padli do oka, a jelikož jsme ve svém věku nechtěli už na nic čekat, vzali jsme se ani ne rok po první schůzce.
Moje skvělé kuchařské umění mu vyhovuje, navíc pracujeme oba v noci a přes den tak na sebe máme dost času, protože nám stačí jen pár hodin spánku. Jenže čas bychom nejspíš každý trávili raději nějak jinak, než ten druhý.
Je to chlap a jeho láska ke sportu je pochopitelná
![](https://www.onlyu.cz/wp-content/uploads/2019/06/manzel_fotbal-300x200.jpg)
Zdroj: 123RF.COM
Kdykoli je potřeba něco udělat – nějaká chlapská práce, se kterou si neporadím sama – nakonec se zvedne od televize a povinnost splní. Ale předcházet tomu vždy musí tři hodiny řečí a informací o tom, že začíná mistrovství v hokeji, fotbale či jiná sportovní událost.
Dominik navíc nesleduje jenom velké sportovní akce, o kterých se všude mluví. Dokáže hodinu ležet u televize a dívat se na stolní tenis nebo běh na dlouhou trať. A co je nejhorší, neustále si o tom chce i povídat. Téměř každý den je v televizi nějaký program, o kterém dokáže básnit ještě tři dny po jeho skončení a já mám tak plnou hlavu informací, které mě nezajímají.
Sportování ho bere jenom v televizi
Jeho nadváha je poměrně závažná, začal mít problémy s klouby už po čtyřicítce a i když se ho snažím přesvědčit, nikdy si se mnou nejde zaplavat nebo zaběhat. Ale kdo vyhrál jaký plavecký závod, to mi spolehlivě říci dokáže.
Snažila jsem se mu nastavit i dietu, ale on začal jídlo řešit po svém a kupovat si k televizi nezdravé brambůrky. V rámci možností mu tedy alespoň vařím vydatná, ale zdravá a málo mastná jídla. Na doporučení lékaře se snažím nenápadně porce zmenšovat. Je to v tuto chvíli asi maximum co pro něho mohu udělat.
Rozmazlila jsem ho a cítím vinu na jeho zdravotním stavu
I když vím, že za velkou část problémů si může on sám, občas mám pocit, že jsem ho rozmazlila a je to proto i moje chyba. Už z toho důvodu se mu snažím pomoc. Moje slova ani jeho zdravotní stav pro něho ale bohužel nejsou dostatečnou motivací. Nezbývá mi tak jen doufat, že se neují k smrti a že ho třeba časem přesvědčím, aby se sebou začal něco dělat.
Autor: Šárka Cvrkalová